Offeret er Helle Anker. Hun har en sønn med Natalie Anker-
- og en sønn fra før: Morten Anker.
Jeg rørte henne ikke!
- Har du familie, eller? - Vi skal bare jobbe sammen.
Jeg vet at du ikke vil treffe meg.
Pappa er døende, Jennifer er borte. Det er bare du og jeg nå.
- Pengene var borte. - Tror du at jeg har tatt dem?
Jeg skal stikke. De dreper meg om jeg blir her.
Helle Anker var en lesbisk kvinne som ville ødelegge kjernefamilien.
Jeg håper at hennes vanvittige ideer begraves med henne.
Jeg håper det blir hyggelig.
- Da drar vi hjem til deg. - Ok.
Hun bor i Valby og er butikksjef ellerjobber på kontor.
Prøv å sove litt.
Så nå trenger du en ny der borte? Ta meg, da.
- Les, og kontakt så Saga Norén. - Bra!
- Innlegget om Anker engasjerte. - Ja, og mange på positiv måte.
- Påstår du at du er glad hun døde? - Det harjeg aldri sagt.
Jeg sa at vi da slipper eksperiment med barn.
Kan ikke slike innlegg inspirere folk til å "løse problemet"?
Skal vi avskaffe ytringsfriheten fordi noen ikke tolker den rett?
- Det er ikke det jeg sier. - Jo, det er det.
Vi skal se et klipp du la ut denne uken.
Er det for mye å kreve at kirken har et tydelig budskap?
Og det budskapet bygger på Guds ord? Det mener ikke jeg.
Jeg har ingenting mot homofile, det vet dere.
De kan leve sammen og ha samme juridiske rettigheter som vi andre.
Men hvorfor gifte seg i kirken? Jeg spør deg, Fabian Christensen.
Herved erklærer jeg at dere er rette ektefolk foran Gud og menigheten.
Du er prest og talsmann for homoekteskap.
Jeg forstår ikke at du kan være begge deler,-
- og hvorfor kirken ikke kaster deg ut.
Bibelen er utvetydig. Hvis du virkelig hadde vært kristen-
- og prest da Bibelen ble skrevet, ville du blitt steinet til døde.
Og så påstår de at det ikke var bedre før.
Du ser ikke at noen kan oppfatte det som oppfordring til forbrytelse?
Problematisk at min holdning er lovlig, men ikke politisk korrekt?
- Det er jo ikke det jeg sier. - Det er akkurat det du sier.
- Hvem er du? - Henrik Sabroe, københavnpolitiet.
- Hvem er du? - Lars Andersen, sjef.
Jeg ville se hva som må ordnes før den kjøres igjen.
Dine kolleger sa at de var ferdige her.
- Hun spurte hvem som kom først. - Hvilken "hun" spurte om det?
- Din svenske kollega. - Ok.
Jeg har funnet ut av det. Kjell Söder var den første.
- Kjell Söder? Er han her nå? - Ja, det er han.
Jeg kjører ham rett herfra. Vi kan vel snakkes om det?
Jeg må legge på nå. Klem.
Saga, blir du med meg?
- Hvordan går det? - Jeg tok våpenet ulovlig med hjem.
Jeg tenkte ikke på det etter det som hendte i husvognen.
- Jo, men hvordan har du det? - Bra.
Dette med Hanne var jo en traumatisk hendelse.
Du syntes at du hadde en viss skyld i det.
Som du sa, kunne jeg ikke vite det. Morten viste tegn til paranoia.
Jeg kunne ikke konkludere at han skulle legge ut en personellmine.
- Men det kan likevel påvirke deg. - Jeg kan gjøre jobben for det.
Nei, men noe er det, det ser jeg jo.
Hvis du ikke vil fortelle, er jeg nødt til å permittere deg.
- Min mor er her. - Din mor?
- Du har aldri snakket om henne. - Nei, for vi treffes ikke.
- Jeg har ikke møtt henne på 20 år. - Hva gjør hun her nå da?
Min far er døende. Hun vil at jeg skal dra på besøk.
- Og det vil du ikke? - Nei, de er ikke bra for meg.
- Vil du prate? Kan jeg hjelpe deg? - Nei.
- Er det noe, vet du hvor jeg er. - Her eller hjemme i København.
Akkurat.
Jeg vet at du ikke liker det, men jeg tror du trenger en klem.
Ja vel.
Henrik Sabroe. Lillian sendte meg.
Hei. Hans Petterson, Lillians mann og sjef på den svenske siden.
Det er Saga, som leder etterforskningen.
- Saga Norén, Krim Malmø. - Hei!
- Kan jeg jobbe nå? - Ja.
Morten Anker, 27 år. Sønn av Helle Anker og Villy Bartram.
Faren døde i 2003.
Dro til Helmandprovinsen i Afghanistan som en del av ISAF.
- Han råkte ille ut på tredje tur. - Hvordan da?
Hans gruppe ble anklagd for voldtekt på en kvinne.
Han og to andre ble torturert før de ble fritatt og sendt hjem.
- Posttraumatisk stressyndrom? - Ja.
Han lever på en liten pensjon. Det står lite om ham de siste årene.
- Overvåkningskameraene da? - Jeg fikk filmene.
Når jeg går bakover før gjernings- mennene slår av kameraene,-
- passerer det mange biler. For mange.
- Hvilke kamera? - Mellom draps- og funnstedet.
- Vet vi at det er hans rute? - Nei, men det er trolig.
Hen hadde last. Begynn med større kjøretøy. Finn eierne til alle.
Den første som kom til Andersen T&L om morgenen,-
- het Kjell Söder. Han kom klokken 05.20.
- Da var ikke porten låst. - Hvor vet du det?
Jeg har akkurat vært der. Jeg traff direktøren.
Vaktselskapet var der siste gang 03.47, men det vet dere vel alt?
- Morderen må ha kommet etter det. - Kameraene ble slått av 05.10.
Nå er det gjort kjent hvordan hun ble funnet.
Byggekarene tok bilder og solgte dem. "Klovnemordet".
Ansiktsmalingen symboliserte emoticons, ikke klovner.
- Nå kalles det det, iallfall. - Men det er feil.
De er ferdige hos Anker, ingen flere eksplosiver.
- Jeg ber en annen dra med Henrik. - Hvorfor det?
- På grunn av det som hendte. - Det er ikke nødvendig.
Bare følg etter. Ikke vent på at hun ber deg.
- Du og din sjef klemte hverandre? - Han trodde det ville gi meg trøst.
- Trenger du trøst? - Nei.
- Flott bil! - Folk syns det. Du kjører ikke.
- Satt deg inn i etterforskningen? - Den er ikke så omfattende ennå.
- Så du har ingen spørsmål? - Var det du som satte Martin inn?
Hvis du mener "anmeldte" så ja, det var jeg.
Jeg måtte bare spørre. Jeg kjenner Martin, og trodde dere var venner.
Ja, det er vi. Eller var i alle fall.
Det må ha vært vanskelig for deg... Med Martin og kollegene etterpå.
- Man må følge rettssystemet. - Det har du rett i.
- Hva gjør du? - Et slags minnekort av området.
- Vi har fotografert. - Det vet jeg godt.
Går det bra? Vi må ikke være to der inne. Du kan vente her.
- Jeg vet ikke hvor nøye du er. - Veldig.
- Selvbildet ditt kan bedra. - Men jeg tror det stemmer overens.
Jaså.
Fikk ikke Helle maskinskrevne trusselbrev?
- Jakter du? - Hvorfor spør du?
Kan dette være et dyrehjerte?
- Det vet jeg ikke. - Det likner menneskehjerte.
Er det ikke litt for stort?
Det kommer nok fra et rådyr eller noe sånt.
Se her.
Antidepressiva. Og angstdempende.
Utskrevet av samme lege. Marianne Givskov.
- Hallo. Marianne! - Morten?
- Jeg trenger medisinen min. - Jeg klarte ikke å stoppe ham.
- Sett deg. - Jeg trenger medisinen min!
Ja. Sett deg, Morten, så løser vi dette. Hva er hendt?
- Jeg rørte henne ikke. - Hvem snakker du om?
- Morten...? - Min mor. Jeg rørte henne ikke.
Morten...
- Jeg trenger pillene nå. - Jeg har dem ikke her.
- Jo! - Nei, nettopp av denne grunnen.
Vi kan gå sammen og finne dem. Så hviler du deg litt, så prater vi.
Her er de.
Skal vi gå tilbake sammen? Morten...?
Unna vei!
Send bilde til lokaltrafikken. De må bare melde fra til politiet.
- Ja. Vi sender hundepatrulje også. - Og fiks etterlysning i begge ender.
- Er du alltid så sjefete? - Jeg er effektiv. Uvant for dansker.
- Hvem smser du med hele tiden? - Det er privat.
Du gjør det i arbeidstiden.
Hun heter Line. Jeg traff henne på et museum i går.
Dere var heldige. Bare 2 % treffer sin blivende på et offentlig sted.
Hun er neppe min blivende. Dessuten avslutter jeg det nå.
Hvorfor vet du ting om prosenter og hvem som treffes hvor og når?
- Jeg leser mye. - Men dette teller ikke helt.
Det var ordnet på forhånd. Jeg er med i en klubb for single.
På arrangement går en med klistre- merke for å se hvem som medlem.
- Så går man bort til et medlem. - Hadde dere sex?
Et så omstendelig arrangement burde iallfall resultere i sex.
- Du prater som en venninne. - Har ikke venninner. Ble det sex?
Ja.
Gå opp, du. Jeg kommer.
Slutt å følge etter meg. Da anmelder jeg deg.
Saga, du mistet en søster, vi en datter. Vi må kunne snakke om det.
Jennifer kom seg aldri etter psykisk og fysisk mishandling i årevis.
Og så tok hun livet av seg. Så, nå har vi snakket.
- Så du tror det var min feil? - Jeg vet at det var din feil!
Her. Det er Jennifers journaler, jeg vil at du skal lese dem.
- Hvorfor det? - Da kan du se at du tok feil.
Og så kan du besøke pappa også og forsones.
Forsoning krever at begge parter vil, og jeg vil ikke!
Hvis du ikke er interessert, kan din sjef eller kolleger være det.
Nei, unnskyld, Saga. Det var ikke meningen å true deg.
Vi er stolt av deg og leser om deg. Kan du se på meg når jeg snakker?
Ta og les dette. Det er bare det jeg vil.
- Hvem var det? - Moren min. Jeg vil ikke si mer.
Undersøk dette fra Mortens kjøleskap.
- Hva er det? - Det er det jeg vil vite.
Hundene mistet sporet, men bildene og etterlysningen er ute.
Det matcher ingen dokumenter på Google iallfall.
- Hva er det der? - Journaler.
- Som har med saken å gjøre? - Nei.
Saga Norén, Krim Malmø. Jeg vil bestille et bud til Rettsmedisinsk.
Nå har vi fått et nytt lik.
- Vet vi hvem det er? - Fabian Christensen, 60 år, prest.
- Er han meldt savnet? - Han smset at han var på vei hjem.
- Har han kopling til Helle Anker? - Ikke det vi vet.
- Hjertet ser ut til å være der. - Han mangler kanskje noe annet.
- Den bilen der borte, er den hans? - Ja, den er offerets.
- Hvorfor smiler de sånn? - Det er en smiley.
Et enkelt tegn i elektronisk kommunikasjon som betyr spøk.
Tror du gjerningsmannen vil at drapene skal ses på som spøk?
- Nei, det er ikke trolig. - Så hvorfor smiler de, da?
Vi skulle gå ut i kveld. På teater og restaurant etterpå.
- Vet du hvem som kan ha gjort det? - 14 dager siden bryllupsdagen.
- Men vi hadde ikke tid til å feire. - Han var ikke truet?
- Jeg bør ringe og avbestille bordet. - Det gjør jeg. Hvilken restaurant?
Geranium.
Jeg gjør det, og så svarer du på min kollegas spørsmål. Ok?
- Hva vil dere vite? - Om din mann var truet av noen.
Ja. Det kom et par ubehageligheter med brev og på epost.
Han var den første i Danmark som viet par av samme kjønn.
- Tok han vare på noen? - Han slettet alle med en gang.
Dette kom i morges. Han rakk aldri å se det.
Trusselbrev, maskinskrevet.
Jeg har avbestilt bordet på Geranium. Elise...
Kjente mannen din en Helle eller Morten Anker?
Navnene høres kjent ut, men... Så var det hun sinnsyke kvinnen!
- Hvilken gale kvinne? - På internett.
Lise Friis Andersen.
- Vær så god og sitt. - Takk.
- Flere så at Karen slo til Molly. - Bra. Da sprer det seg sikkert.
- "Bra"? - Hvor slo du?
Nesen først og så ved øyet.
Dette er uakseptabelt. Vi har nulltoleranse for vold.
Det har dere for mobbing også. Hvordan syns du at det går?
Er det dette du lærer henne? At vold er en løsning?
Jeg lærer henne å være uredd. Det er opp til deg om det skal gjentas.
- Kom, skatt. - Hva...?
- Hallo? - Hei, det er jeg.
- Hvor fikk du nummeret mitt? - Jeg spurte Samira.
Det ble så feil igår, dette med pengene. Jeg har ikke tatt dem.
Jeg blir litt forbannet, men mest lei meg for at du tror noe sånt.
Men jeg vil hjelpe deg. Kan vi møtes og snakke om det?
Vi må jo løse dette. Det tærer jo på en. Hvor er du?
Jeg kan komme ut til deg.
- Det er bedre at vi møtes i byen. - Hvor og når?
Abonnenten kan ikke ta telefonen. Legg igjen beskjed.
Politiet har vært her. Vi må treffes.
Bibelen er utvetydig. Hadde du vært kristen, noe jeg betviler,-
- og prest da Bibelen ble skrevet, ville du blitt steinet.
Og så påstår de at det ikke var bedre før.
Lise Friis Andersen.
Hun var negativ til Helles førskole. Hun var nesten glad da hun døde.
Hun var i et program om netthat på dansk tv, om ytringsfrihet og sånt.
- Tror vi virkelig hun gjorde det? - Eller hun er en inspirasjonskilde.
- Noe nytt angående Morten Anker? - Ingen har sett ham.
- Tallene og bokstavene? - Det virker som en personlig kode.
Kjøttet, knivene og skrivemaskinen?
Hjertet, kjøttet og blodet kom fra rådyr og hare.
- Og skrivemaskinen? - Ikke noe nytt fra laben ennå.
Det er 20 år siden de sammenliknet fargebånd.
Så det vi har i nåværende stund er altså hun... der.
- Hvorfor er dere her? - To du har snakket ned, er drept.
- To? Hvem andre enn Helle Anker? - De fant Fabian Christensen i dag.
Så forferdelig. Men det forklarer likevel ikke hvorfor dere er her.
To du har uttalt deg veldig negativt om i det siste, er drept.
Men flere enn jeg har vel gjort det? De er jo offentlige personer.
Har noen vist overdreven forståelse for dine synspunkter?
"Overdreven forståelse"? Ingen er overdreven, mange viser forståelse.
- Sånt står i kommentarfeltet. - Ingen eposter eller samtaler?
- Fra en morder i mitt navn? Nei. - Har du fått et maskinskrevet brev?
De fleste av mine følgere lever i 21. århundre.
- Du har heller ikke skrivemaskin? - Nei.
Kjenner du Morten Anker? Det er Helle Ankers sønn.
Ingenting jeg legger ut, oppfordrer til vold eller ulovlige handlinger.
- Det kan vel diskuteres. - Jeg er jurist, og det kan det ikke.
Jeg uttrykker meninger og har ikke ansvar for hva mine følgere gjør.
Skal vi advare alle hun har snakket stygt om?
Vi kan ikke kople henne til saken uten å risikere injuriesøksmål.
Selv om drapene skjedde i forbindelse med hennes innlegg-
- og ektemannen er Lars Andersen fra firmaet der Helle ble drept?
Bryllupsbildet sto der oppe.
- Jeg tror jeg ser nærmere på paret. - Nå?
- Eller i morgen tidlig. - Hvorfor ikke nå?
Fordi jeg tenkte at vi skulle spise middag sammen. På Geranium.
- Jeg avbestilte aldri bordet. - Hvorfor ikke?
Det er en av byens beste restauranter. Umulig å få bord.
- Nei, det vil jeg ikke. - Ok. Skal jeg bare føle meg vraket?
Jeg har et møte i Lund og så tenkte jeg å arbeide.
- Da gjør vi det en annen gang. - Jeg liker ikke sånne sosiale ting.
Hun er så annerledes og har nok en diagnose. Du ville ikke likt henne.
- Hvorfor ikke det? - Vet ikke, hun er veldig... ærlig.
Helt uten grenser. Og så eier hun ikke humor.
Jeg vil snakke med henne, hun kan kanskje hjelpe meg.
- Er det en god idé? - Jeg vil bli bedre kjent med henne.
Jeg inviterte henne på Geranium i kveld.
Jeg hadde fått bord, men hun ville ikke gå, så jeg slo det fra meg.
Så det blir bare du og jeg i kveld. Stille og rolig.
Fint.
- Hei! - Har du funnet noe?
- På likene eller i journalene? - Begge deler. Vi starter med likene.
- Vær så god. - Nei, fortell isteden.
Helle Anker. Dødsårsak: Hjertestans som følge av blodtap.
- Så hun levde da han åpnet henne? - Bevisstløs.
Jeg fant rester av kloroform i luftveiene og lunger. Old school.
Brystbeinet var åpnet med noe mekanisk, ikke tagget.
Min gjetning er en kraftig vinkelsliper.
- Anatomisk kunnskap? - Ikke nødvendigvis.
Åpne, bryte opp, ta ut. Man trenger ikke å være kirurg.
Nestemann: Fabian Christensen.
Strupt. Ingen andre skader. Ingen organ eller deler som mangler.
- To gjerningsmenn? - Eller en som liker variasjon.
- Leppestiften er felles for begge. - Men det lekket ut til pressen.
- Skal vi ta det andre da? - Ja.
- Jennifer Norén. Familie? - Hva har du funnet?
- Hva skulle jeg lete etter? - Alt som ikke virker normalt.
- Jenta har vært mye syk. - Unaturlig mye.
Hvis du med "unaturlig" mener mer enn gjennomsnittet, så ja.
Jeg tror at noen gjorde henne syk, noen med Münchhausen by proxy.
Det er naturligvis mulig, men ingenting her bekrefter det.
- Ingen kan være så syk av seg selv. - Det er uvanlig, men fullt mulig.
Hvis du ber om en profesjonell uttalelse-
- basert på det jeg leste her, er det ikke bevis for noe kriminelt.
- Men det kan ha vært det? - Ja visst.
Men det er ikke sånn vi jobber. Verken du eller jeg.
Vi tror på bevis.
Hei!
- Politiet var her i dag. - Hvorfor det?
De leter etter en kopling mellom min videoblogg og mordene.
- Du fant det! - Hva snakker du om?
- Har du lagt det der? - Nei.
Da må det være Karen.
- Tror du jeg kan ha skinnbukser? - Ja, hvorfor spør du?
Fordi...
Kriminalbetjenten som var her i dag, hadde det. Det var fint.
- Var hun svensk? - Ja.
- Etterforsker drapet på Anker? - Og Fabian Christensen, ja.
Hun kom til Malmø-avdelingen vår.
Var det Helle Anker som ble drept i lastebilen?
Det må det ha vært.
Hans?
- Saga Norén, Krim Malmø. - Det er Lillian, er Hans der?
- Nei. - Vet du hvor han er?
Vi skulle møtes halv åtte, men han kom ikke. Er noe hendt hos dere?
- Har du ringt ham? - Ja, men han tar ikke telefonen.
- Har dere kranglet? - Nei, det har vi ikke.
- Muligens derfor han ikke tar den. - Men vi har ikke kranglet.
Kan du se om han fortsatt er på huset eller om bilen hans står der?
- Bilen står i garasjen vis-à-vis. - Kan du ikke være snill og se etter?
Jo.
Jeg heter Linn Björkman, og tar over avdelingen i Hans' fravær.
Vi vet at Hans Petterson er savnet, og antar at det ikke er frivillig.
Vi har utvidet staben og har alle resurser tilgjengelig.
Hvis pressen tar kontakt: Ingen snakker med noen.
Rapporter til meg hver time eller så fort dere oppdager noe viktig.
Dere vet hva dere skal gjøre. Takk.
- Skal vi ta en kopp te? - Ja takk.
- Hvordan går det? - Ingenting forklarer forsvinningen.
Han ble bortført.
Jeg fant imidlertid dette i papirkurven. Fire uker gammelt.
- Aleksander Dover. - Løslatt i går. 8 år for væpnet ran.
Han kom med trusler mot Hans da han satt inne.
- Vet du hvor han er? - Han fikk en overgangsleilighet.
Han flyttet aldri inn der, men jeg kan lete litt.
Bra, gjør det. Og skriv ut det der.
- Har du fått nye? - Ja.
Sterkere?
Jeg trenger litt søvn.
Jeg vet at det er svært tidlig.
Lillian?
Hans visste i 4 uker at Dover skulle løslates. Hvorfor gjorde ingen noe?
Han sa ingenting. Det er opp til den enkelte å be om beskyttelse.
- Det gjorde han ikke? - Jeg visste ingenting.
Ikke jeg heller, han har aldri nevnt noen Dover.
- Hvor er Dover nå? - John jobber med saken.
- Hva gjør du her? - Lillian ringte meg.
Hei.
En adresse.
- Hva er dette for et sted? - Dover er koplet hit to ganger.
- Det er uklart hvem som eier det. - Noen er det tydeligvis.
Aleksander Dover?
Aleksander Dover? Saga Norén, Krim Malmø. Vi må prate med deg!
Kan du lukke opp?!
Kom inn.
Hans Petterson...
- Hva er det med ham? - Hvor var du i dag i 19-tiden?
Jeg var her.
Jeg er akkurat løslatt fra fengselet og prøver bare å ta det rolig.
- Du var ikke i Malmø sentrum? - Nei.
Hvis jeg sier at noen så deg der i sjutiden, hva sier du da?
- At han lyger. - Det var nær politistasjonen.
Du truet Hans Petterson i fengselet.
Er det tilfeldig at du løslates, og Hans forsvinner et døgn senere?
- Er han forsvunnet? - Ja.
Han tvang meg til å bli tyster i fengselet.
Han skulle ta min kone for å beskytte en forbryter og ta barna.
Ja, jeg truet ham.
Jeg ville at han skulle være like redd som jeg var, fortsatt er.
Jeg har ingenting med hans forsvinning å gjøre.
Jeg satt inne i åtte år og har ikke lyst på fengsel på livstid.
Hans ville aldri true en familie for å tvinge noen til å bli informant.
- Så du tror Dover er innblandet? - Jeg sa bare at han løy om Hans.
- Jeg syns at han så overrasket ut. - Og det tror du på?
- Tok han dramakurs i fengsel? - Nei, det tror jeg ikke er mulig.
Jeg syns at vi skal be om overvåking av ham.
- Jeg ber om å jobbe heltid med det. - Ok, jeg er med.
Nei, jeg vil at du skal ta over drapene på Christensen og Anker.
Det var for lite blod ved bilen til at han skal ha blitt alvorlig skadd.
Og det var ingen grunn til å drepe ham et annet sted.
Antakelig handler det om kidnapping.
Og når det ikke gjelder omsorgstvist eller trafficking...
- ...kommer det ofte løsesumkrav. - Jeg vet det.
- Og statistisk sett er det få som... - Jeg vet at du vil oppmuntre meg.
- Men kan du være stille? - Ja.
- Trenger du en klem? - Nei takk. Det går bra.
Dine kolleger lette etter deg. De gikk igjen.
Jeg har tenkt å kreve 2 millioner for å slippe deg fri.
Det betales visst ut mer løsepenger enn man tror-
- i hemmelighet, for ikke å oppmuntre til lovbrudd.
Familien min skal få dem. Husker du dem? Samira og jentene.
Samira? Samira, vil du ha litt vin?
Samling! Vi har fått en film.
- Hva for en film? - Med et krav på 2 millioner.
- Hvordan kom den? - Med epost. Det tar tid å spore.
- Skal du virkelig se dette? - Ja.
Da kjører vi.
John, gå tilbake til avisen.
Ja, den avisen så jeg hos Dover.
Jeg kjenner igjen kafferingen. Den lå på kjøkkenbordet hos Dover.
Den jævelen. Han har familien min, barna mine.
Hvem som helst, men ikke han.
Nå trenger hun ikke pengene mer. Johnny har mine penger, mitt liv.
Jeg trenger ikke sende flere filmer av deg, ikke bevise at du lever.
Du trenger ikke å leve.
Klart i kjelleren!
Huset er sikret. Det er tomt, det er ingen her!
Tekst: Hilde Modahl, NAViO www.undertext.se